Jag hör dig.
-Hör vad? -Räknar kalorierna.
Dra åt helvete.
Några planer inför helgen?
Ska åka på en konferens i Oregon.
-Vad handlar den om? -Repulsiv energi.
-Kan energi vara repulsiv? -Ja.
Försök att tryck ihop två magneter.
Och du?
Jag ska få manikyr på söndag.
Jag skulle ha tagit med dig, Lou-
-men de betalar inte för en gäst.
Peter, det är bra.
Jag åt frukost med Sammy imorse.
Varför åt du frukost med Sammy?
Därför att han hjälper folk med att investera sina pengar.
Peter, min bror är missbrukare och en tjuv.
Han är på bättringsväg, Lou. Han är verkligen bra på det han gör.
Du tänker väl inte ge honom pengar som han ska investera?
Jag blir inte yngre precis, eller hur?
Det finns saker som jag vill göra.
Spela på lotteri då!
Peter, hur skulle du beskriva vårt äktenskap?
Bättre än de flesta.
-Hur vet du det? -Därför jag hör folk berätta.
Det var ett bra äktenskap. Vi fick 10 år.
-Sex av dem var riktigt bra. -Ja.
Och vi är fortfarande vänner.
Peter, du är min enda vän.
-Vad med Missy? -Missy är 3000 mil härifrån.
Hon har man och två barn som håller henne sällskap.
Fråga vem jag hatar. Gör det. Fråga mig.
-Vem hatar du? -Min man. Marcos ignorerar mig.
Varje gång han börjar på ett nytt projekt blir jag osynlig.
Så jag påbörjade ett litet projekt själv.
-Gissa vad jag gör på dagarna. -Väntar på att jag ska ringa.
Stöter på poolskötaren.
Wheez, jag ska flytta till stranden i Venedig.
-Du kommer att sakna din rika man. -Han kommer att sakna mig!
Wheezy, du känner mig. Sitter jag och tycker synd om mig själv?
Vill jag ha ett liv utan sex? Nej! Jag är inte du!
Jag tar itu med problemet. Precis som idag, jag gör något åt det..
Jag skrev bara en flörtig liten lapp-
-till min gamla käresta, Greg.
Skickade du den?
Jag ska låta Marcos göra det.
-Marcos?
Förarbete, Wheeze.
Marcos måste få veta att om han inte kan ge mig det jag behöver-
-då går jag ut och hittar någon som kan det.
Vad är på gång?
Är det F. Scott Feinstadt?
Javisst. Vem är det?
Det är Louise Harrington. Jag ringer från universitetet i Columbia.
Hej... Louise. Vad kan jag hjälpa dig med?
Vi fick er ansökan idag, men det var inga diabilder.
Vilka är vi?
Jag fick det. Mejlade du dem separat?
Vänta lite.
-Är du kvar? -Jag är kvar.
Fan. Jag är knäpp. De är här vid ytterdörren.
Jag ska posta dem med en gång imorgon bitti.
Jag ringer faktiskt för att boka in en intervju.
Ni kan ta med dig dem då.
En intervju? Är-
-är det ett krav?
Nej, det är inget krav.
Men om ni vill bli tagen på allvar bör ni göra det.
Ja-
-ja, jag...
Jag vill absolut bli tagen på allvar, Louise.
Är det du som gör intervjun?
-Ja. -Bra. När hade du tänkt dig?
Måndag?
Okej. Vilken tid?
-12.30. -12.30 blir bra.
-Bra. -Bra.
Jag...
Jag kan fortfarande höra dig andas, Louise.
-Ja... -Så...
-Vi ses på måndag-
-och glöm inte era diabilder.
Nej, frun.
-Hej, mamma. -Louise!
-Du gav mig nästa en hjärtinfarkt. -Vad är på gång?
Sammy kommer på middag.
Säg inte att du tänker göra oss sällskap.
Jag ska gå och plocka lite på mitt rum.
Hur mår Peter?
-Mamma, Peter och jag är skilda. -Jag har känt mannen i 12 år.
Louise, får jag inte fråga hur han mår?
Jag är utsvulten.
Hej, Louise... tack.
Är det inte sant att efter en dag av hårt arbete-
-gillar en man när maten står och väntar när han kommer hem?
-Det är lördag. -Än sedan?
-Han vilar aldrig. -Jag får sova när jag är död.
-Säg inte så. -Vad har du i väskan?
Jag hittade lite saker i min garderob.
-Vad då för saker? -Kläder.
De passar inte dig längre, älskling.
Jag ska sy ut dem. De är moderna igen.
Om du säger det så.
Mamma, vad hände med Feinstadts?
De flyttade till Forida.
-Inte långt från din pappa. -Hade de några syskon?
-Varför frågar du det? -Jag såg namnet Feinstadt häromdagen.
Jag undrar bara om Scott har en kusin någonstans.
De var bara de två.
Därför var det så förödande det som hände med Scott.
På det viset hon gick på med hans konstnärliga begåvning...
Mamma!
Det är det värsta som kan hända en kvinna... att förlora ett barn.
Jag ser Rachel Feinstadt när hon är här på besök-
-och hon har förlorat sin fägring.
Minns du hur vacker hon var när hon var i din ålder?
-Min ålder? -Ja.
När du och Scott hade sällskap-
-var Rachel nog i din ålder.
Använde Scott någonsin uttrycket "tillsätt-bara-vatten" liv med dig?
Vem?
Scott.
Jag var med Scott för mer än 20 år sedan, Wheeze.
Jag minns inte ens vad jag åt till frukost.
Bara en sak.
-Vad? Skriver du en självbiografi? -Nej, jag bara... Jag såg det någonstans.
Det låter bekant. Jag var inte säker på om det var han.
-Var såg du det? -En tidning.
Sa han det?
Ja. Han brukade säga det.
Det var en del av hela hans grej?
Du vet, det där känsliga konstnärliga.
Precis som med, jag håller på med konst så skrik inte på mig-
-bara för att du fick vänta i två jävlar timmar.
Den biten glömde jag.
-Vilken bit? -Komma för sent biten.
Och precis när man tänkte gå ... poof!
Då dök han upp med sitt självbelåtna flin.
-Tack. Det gjorde mig galen. -Inga problem.
-Ta upp det om 20 år igen. -Hej då.
-Scott. -F. Scott. Det är... Louise, eller hur?
Stäng dörren.
-Ni är sen. -Jag vet. Jag...
Jag klantade mig på tunnelbanan. Förlåt mig.
-Och träff två. -Ursäkta?
Du är abstrakt. Jag är inte abstrakt.
Det är inte det jag sysslar med.
Jag är mer bildlig.
Jag tror att-
-du vet- om du ska berätta en historia-
-då behöver du riktiga gestalter för att kunna göra det.
Hur var det på Risdi?
Bra. Det var bra.
Bra människor. Bra tider.
Men... när dagen var slut...
Det är Rhode Island, jag antar att jag behöver mer svängrum.
Och det är därför jag är här.
Ursäkta. Varför är ni här?
Louise, så länge jag kan minnas-
-har jag haft den här grejen inom mig-
-och det bara kommer och kommer. Ingen kan stoppa det.
Duk efter duk. Det är som om allt är en del av samma sak.
Så säg bara vad jag ska göra, Louise-
-och jag ska göra.
Låt oss-
-ta en titt på era diabilder.
Du kommer inte tro det är sant. Jag glömde att ta med dem.
Jag skämtar! Jag bara skojar!
Ska du inte visa dem i projektorn?
Inte ännu. När styrelsen har sin slutliga överläggning.
Och jag som trodde att jag pratade med grindvakten.
Jag kan inte lägga min i proceduren. Ta och arrangera dem för mig.
Javisst.
Jag sätta dem i en snygg och ordentlig ordning bara för dig.
Ursäkta mig.
-Peter. -Hejsan.
-Du kommer lite olägligt. -Okej.
Jag undrar bara om vi kan vara hemma hos dig ikväll.
-Ikväll? -Ja. Det är måndag.
Förlåt. Javisst. Hemma hos mig.
-Jag är inte så bra på att laga mat. -Javisst. Okej.
-Då ses vi vid sjutiden. -Visst.
-Ursäkta att jag störde. -Det gör inget. Hej då.
De är dina.
Lou.
Ja. Kom ingen.
Säg bara, Louise. Jag kan ta det.
Ja...
Jag tycker-
-att de ser lovande ut.
Lovande.
Tänker du behålla dem?
Ja.
Och jag är fri att gå?
Nu får du ställa frågor du kanske har om programmet.
Vet du vad? Jag har inte..
-tack för att du tog dig tid, Louise.
F. Scott...
F. Scott!
Är det så ni avslutar en intervju?
Att ni springer iväg sådär?
Jag vet inte. Det är min första intervju.
Ska vi inte gå och sätta oss någonstans?
Jag kan berätta om programmet, fakulteten, konstnärerna.
Ni måste nog ha några frågor.
Och det är min tur i heta stolen.
Vill ni ha något att dricka?
Varför inte?
Bara gå in.
Vad för den dig att tänka på?
-Jag vet inte. -Ta god tid på dig.
Det är mamma och barn.
Det var en present.
Jag måste säga, Louise-
-jag gillar verkligen sättet att rekrytera.
Jag står helt till ert förfogande.
Jag har faktiskt-
-en fråga.
Sätt igång.
Har någon målat av er någongång?
En gång.
För länge sedan.
Du borde mig göra det.
-Är... är du säker på att det är okej? -Ja.
Jag vill inte att du ska göra något som...
-Det är i sin ordning.
Har du någonting?
-Har du någonting? -Ja.
Ta fram det.
Fan!
Det var så jävla härligt.
-Vill du ha något? -Om jag...
Du måste skämta?
-Louise, får jag fråga dig en sak? -Javisst.
-Minskar det här mina chanser? -Chanser till vad?
Jag menar, själva intagningen-
-kan du skilja på affärer och nöje?
Ja. Jag-
-jag tror nog att det är bäst att jag går tillbaka till kontoret.
Ja.
Du kan inte strunta i allt ansvar. Eller hur?
Vill du ta det lugnt senare ikväll?
-Ja. Vill du? -Javisst. Jag kan inte ikväll.
Vad sägs om imorgon? Jag ska ta dig på en riktig dejt.
Vad sägs om det?
-Ja... det vill jag gärna. -Jag ringer dig.
På tal om det, får jag låna din telefon?
Javisst. Självklart.
Därborta.
Tack.
Hej mamma.
Ja.
Nej, jag tror att det gick ganska bra.
Nej, det var... det var ganska lätt, jag menar, roligt.
Det var... det var in och ut...
Kan vi inte prata när jag kommer hem, mamma?
Jag älskar dig också. Hej då.
Mamma. Hon är orolig, förstår du.
Det vill jag lova.
Jag tror att jag borde duscha. Tvätta av mig lite.
Javisst.
Det var prydligt.
Varsågod. Bara...
-Är du säker på att det går bra? -Ja, det är okej.
Ta så lång tid på dig som du behöver-
-och sedan kan du gå när du vill.
-Lovar du mig en sak? -Ja.
Lova att vi träffas imorgon kväll?
Jag lovar.
-Du har bytt om. -Ja.
-Louise Harrington. -Vad håller du på med?
-Vad menar du? -Jag har ringt överallt.
Jag... jag tog lång lunch.
-Jag har hört av Greg. -Vem?
Han ringde imorse!
-Vad sa han? -Vad sa han? Wheezy.
Han ringde från ett hotell.
-Ett hotell. -Han är inte diskret precis.
Han sa, kom hit och ha het nostalgisk sex i eftermiddag.
Herre gud! Vad svarade du?
Jag sa, beställ upp ett par räkcocktail, älskling.
Jag kommer!
-Nej -Jo!
För två timmar sedan satt jag i bilen.
Jag är på väg att träffa Greg-
-på Radisson.
Du skulle ha sett mig, Wheeze. Jag kör barfota-
-med de där "ta mig" skorna studsande på passagerarsätet.
Det är en bra hår dag. Alla systemen fungerar.
-Och? -Och två kvarter från hotellet...
-så vänder jag och kör hem.
Varför Miss?
Varför? Förra gången Greg såg mig naken var jag 22 år.
Då var jag fortfarande perfekt, Wheezy.
Han målade mig när jag var flicka.
Om han får se mig nu är den flickan borta för alltid.
Hon ersätts med en hemmafru som har fått tvillingar.
Du skulle bara se mina bröst, Wheeze.
Det är som en världsdel.
Kom igen, Miss. Du har alltid behövt behå.
Vänta lite.
Du har fått dig ett ligg, eller hur?
-Vad snackar du om? -Jag känner dig.
Din röst blir annorlunda när du har fått dig ett ligg.
Säg som det är, Wheezy.
Vem är han?
Jag vet inte.
Du ser strålande ut.
-Jag glömde bort dina groupies. -Ja.
De är berusade av universums underverk.
Minns du när vi var det?
Jag minns.
Att få dig var som att vinna ett pris.
Jag överglänste alla de andra flickorna.
-Det gjorde du verkligen.
Det gör du fortfarande.
Hur mår du, Lou?
Ja...
Jag mår faktiskt strålande.
Du ser strålande ut.
-Och hur mår du, Peter? -Bra.
Bra.
Jag är lycklig.
-Lycklig?
Lou, jag åkte inte-
-till Oregon ensam förra helgen.
Vad?
Jag åkte med någon.
Jag ville berätta det själv, därför-
-jag vill inte att du ska få reda på det genom andra.
Tack.
-Är det en elev? -Nej.
Jag träffade henne genom Sammy faktiskt.
-Har du en cigarett? -Du röker inte.
Ibland gör jag det.
Tack.
Lou, för några månader sedan-
-åkte jag till Sammy... för att få hjälp.
-Du berättade det. -Det här är annorlunda.
Jag har ett missbruk.
-Har du ett missbruk? -Ja.
-Vad då för missbruk? -Sex.
Sex? Har du ett sexmissbruk?
Ja.
Det började före... före vi träffades.
Men, Peter, de sista tre åren av vårt äktenskap-
-hade vi inte sex alls.
Gud.
Varje termin svor på att det aldrig skulle hända igen.
Och sedan fick jag en lista med namn på mitt skrivbord-
-och jag behövde bara titta på namnen och allt började igen.
Det var så vi träffades. Jag var ett namn på en lista.
Lou, jag svär... det var annorlunda med dig.
Jag svär.
Hur många?
-Jag vet inte. Jag... -Hur många, Peter?
Hundratals.
-Hundratals? -Ja.
Och några män också.
Män?
Ja.
-Hur många? -Jag vet inte.
-Vet du inte? Hur många? -Jag minns inte.
Det var inte många. Det var... några stycken.
Några stycken. Vad innebär det?
Inte fler än, jag vet inte, 10.
Inte fler än 10.
Peter, det är fler än jag.
Det är en sjukdom, Lou.
Det har tagit hela mitt vuxna liv att bara-
-acceptera det.
Sammy hjälpte mig. Han hjälpte mig med det.
Har du knullat min bror?
Jag åkte till Sammy därför jag såg hur han hanterade sitt missbruk-
-en dag i taget.
Jag frågade om han kunde hjälpa mig in i en behandling.
Det gjorde han och det var där jag träffade Farrah.
Farrah.
Vad har hon för missbruk? Är hon också sexmissbrukare?
Träffas ni två bara för att knulla hela tiden?
Det spelar ingen roll.
-Det är faktiskt kokain. -Bra.
Bra... dyrt.
Det värsta av allt, Lou-
-var hela tiden vårt äktenskap-
Jag skyllde det som hände på dig.
Självklart. Varför inte?
Ju mer utagerande jag var, ju mindre verkade du märka.
Du hade bilden av mig som en riddar i en skinande rustning.
Du släppte inte det. Du klängde dig fast vid det.
Jag var desperat att du skulle komma på mig.
Du har ingen aning om hur det är att leva med ett missbruk-
-dag in och dag ut, Lou... att leva ett hemligt liv.
Men jag ska säga dig en sak-
-jag har slutat upp med att gömma mig.
Och om du låter mig, jag...
Jag vill reparera den skadan jag har åstadkommit.
Du är på trappsteg nio, eller hur?
Vill du gottgöra det?
Jag hatar trappsteg nio helt och hållet!
Jag försöker-
-att reparera den viktigaste relationen-
-i mitt liv.
Efter alla dessa år offrar jag mig själv till dig
Mitt verkliga jag.
-Mitt verkliga jag. -Försvinn, Peter.
-Handlar det om mig? -Nej, det handlar om Peter.
-Vem är Peter? -Han är min före detta man.
Jag visste inte... att du varit gift.
Jag är 39 år. Vi träffades igår.
Jag är ledsen.
Han... han berättade en del saker om oss.
-Om oss? -Nej, inte oss "oss"-
-men... han och jag "oss. "
När vi var gifta.
Såsom... att han kanske var otrogen?
Han knullade säkert dig vid någon tidpunkt.
Vet du vad, Louise?
Det här handlar om mig.
Jag har trängt in i ditt blodomlopp. Och han känner det.
Han är svartsjuk. Det är allt. Han vill ha dig tillbaka.
-Tror du? -Ja, det tror jag.
Precis som jag inte skulle känna till hur det känns.
Jag har tänkt på dig hela dagen. Jag har räknat timmarna.
Och sedan snackar du om honom när jag kommer hit.
Jag är svartsjuk!
Är du svartsjuk?
Ja! Jag...
Jag vill ha dig för mig själv.
Vill du?
Ja.
Ikväll är det bara du och jag.
Det är bara du och jag.
Vi är de enda människorna i hela världen.
Jag hade ingen aning om att jag var så här hungrig.
Så jag gick ut och kollade in några ateljéer.
-Tittade du? -Ja.
Om inte Columbia funkar-
-måste jag ha en plan B.
Var jobbar du nu?
Ett litet ställe som kallas för min mammas källare.
Vad ska du göra?
Scott, vad skulle du göra om du inte kunde måla?
Bli galen, troligtvis.
Tänk om något händer?
Tänk om... du kör din bil-
-och du kör in i ett träd och flyger genom framrutan?
Jag antar att jag-
skulle ta alla träflisorna-
-och allt krossat glas och den vridna metallen-
-och sätta ihop det med mitt blod och mina inälvor-
-och skapa en enorm-
-mixad överkörd skulptur.
Men du blir begravd under jorden.
Men jag skulle spränga mig ut därifrån.
Jag skulle komma farande upp ur marken-
-och slå ut som en vacker blomma
Men lite tur, kommer någon och tar hand om mig-
-ger mig mycket vatten och solljus.
Låter som tillsätt-bara-vatten grejen.
Nej. Du förstår-
-inte om personen-
-tar varligt.
Inte om de har gröna fingrar.
Kan vi beställa efterrätt?
Lägg av!
Vänta lite.
Det här är Ricky. Ricky, Louise.
-Hej, Louise. -Hej.
Du är väl medveten om att man inte kan lita på F. Scott?
Du... dunsta.
-Vem var det? -Det är en kompis-
-från mitt gamla kvarter.
Och varför kan man inte lita på dig?
Därför att han har varit en skitstövel.
Förra veckan sa jag till mamma att jag var hos honom. Det var jag inte.
Han skulle täcka upp för mig...
Var du med en tjej?
Det var innan jag träffade dig, Louise.
Följ med mig.
-Jag vet vad du tänker. -Vad tänker jag?
Du tänker att jag är för ung för dig.
-Hur vet du vad jag tänker? -Jag har sådana krafter, Louise.
Det har jag visst.
Javisst. Vill du att jag ska bevisa det?
-Nej. -Jag tror att det kunde vara roligt.
Du har precis träffat min bästa kompis.
Jag vill att du tänker på din bästa kompis.
Försök att se en bild framför dig.
-Har du... är bilden klar? -Jag har den.
-Jag vill att du koncentrerar dig. -Jag har den..
Ja... Det här var konstigt.
Låt mig se.
Det är starkt ikväll.
-Det är en kvinna. -Bra.
Ja. Det är en kvinna.
Hon har mörkt hår.
Hon bor i ett hus på en kulle.
Hon har ett barn.
Nej. Två barn.
Tvillingar! Tvillingar. Hennes namn börjar på M.
Som M... M...
Missy? Är... Heter hon Missy?
-Hur vet du det? -Jag sa ju det, Louise.
Jag vet allt som finns att veta om dig.
Jag bara... jag bara skojar.
Jag pratade med Missy i telefon häromdagen.
-Pratade du med Missy? -Ja.
Jag kom springande ut från badrummet, dyngsur.
Jag hoppades... Jag hoppades att det var du.
Hon sa att hon var din bästa kompis. Stämmer det?
Det stämmer.
Vad sa hon mer?
Hon berättade om...
Jag vet inte. Hon berättade om Marcos.
Och tvillingarna.
F. Scott.
Ja?
Låt oss gå hem.
Ja.
Ta av dig kläderna.
Det här gillar jag.
Gå fram och tillbaka.
Gå...
Du kommer att efterlämna ett snyggt lik.
Det är det bästa med att dö ung, eller hur?
Vet du vad det värsta är?
-Med att dö ung? -Att dö medan man ännu är perfekt.
Jag är inte perfekt.
-Du är lite tanig. -Gänglig..
-Gänglig. -Tack.
Det här... Det här kommer att gå till slut.
Det är det jag snackar om.
Det värsta med att dö ung är att ditt jobb inte har någon betydelse.
Varför?
Därför man kilar vidare lätt.
Man slipper de otaliga förödmjukelserna livet har med sig.
Såsom ett karriärsval-
-skulle du råda till att dö ung.
Låt oss leka en lek?
-Det är en låtsaslek. -Låtsas?
Vad ska vi låtsas?
Gå till spegeln och titta på din spegelbild.
Javisst.
Nu ska beskriva situationen för dig.
Är du redo?
Ja.
Det är i framtiden.
Du är 40 år.
-Kan du föreställa dig det? -Ja.
Du är 40 år-
-och du har misslyckats som konstnär.
Du har inte slutat att kämpa helt.
Du har inte gett upp spökena helt, men-
-många år har gått och ditt arbete har inte fått något bifall.
Jag bryr mig inte om bifall så länge jag får hålla på att jobba.
Självklart, det är därför som du inte har slutat.
Men idag känner du dig särskilt bräcklig.
Den här morgonen... Det är morgon och du klär på dig innan jobbet.
Var jobbar jag?
Du jobbar hos din farbror, säljer bilar...
-i New Jersey.
-Det är långt pendelavstånd.
-Du är sen. -Jag är bilförsäljare.
-Begagnade bilar.
Och här måste du använda din fantasi.
Vad du har på dig. Titta på dig själv.
Föreställ dig att du har på dig-
-en frackskjorta, boxershorts-
-svarta strumpor och ingenting mer.
Och du knyter din slips.
-Jag vet inte hur man gör det. -Exakt.
Du har aldrig lärt dig det. Därför vill du att jag ska hjälpa dig.
Och vem är du, Louise?
-Är du min fru? -Det är jag. Jag är din fru.
Vanligtvis knyter jag dina slipsar och hänger dem på dörrhandtaget-
-så du bara behöver ta dem över huvudet, men idag har jag glömt det-
-så du behöver min hjälp.
Du måste föreställa dig en sak till.
Du har blivit knubbig med åren.
Du har börjat att bli tunnhårig.
-Kan du föreställa dig det? -Ja.
Och idag är en av de där dagarna när du tittar dig i spegeln-
-och undrar om ditt liv har någon jävla mening.
Du har ett ögonblick av allvarligt tvivel.
-Jag är rädd. -Du är skräckslagen.
Du är skräckslagen.
Och här är jag. Jag står bakom dig och knyter din slips.
Du, en vuxen man i boxershorts och svarta strumpor.
Jag står här som din mamma och tittar ner på din mage och-
-du har fettvalkar runt magen.
De väller över dina boxershorts.
Jag böjer mig, tar tag i dem, ruskar dem litegrann...
-och jag säger, älskling-
-varför börjar du inte att jogga?
Föreställ dig att jag säger så till dig-
-precis på det viset.
Halvsjungandes, som ett skämt.
-Och vad säger jag? -Ingenting.
Du säger ingenting.
Det finns inget du kan säga.
Du blir tvungen att stå där tills jag är klar.
Du blir tvungen att finna dig i det.
-Det är ganska hårt. -Det kan du skriva upp.
Och gissa vad.
Det är bara toppen på isberget.
Men...
-det är den förödmjukelsen som binder dig samman med oss andra.
Det är den känslan som ditt jobb en mening.
Jag vet vad det här handlar om.
Vad?
-Varför du är så arg. -Jag är inte arg.
Det handlar om Peter.
Han har sårat dig som fan, Louise.
Jag vet att det är färskt-
-men du måste lyssna på mig.
Han har ingenting...
Titta på mig. Titta på mig.
F. Scott?
Mamma?
Vad är det för fel, älskling?
Allt.
Peter har en flickvän. Kan du fatta det?
Ja, det kan jag.
Hur fick du reda på det?
Peter berättade det.
Han berättade många saker.
Är hon ung?
Hon heter Farrah.
Vet du varför jag älskar att vara här ute?
Allt jag har ansvar för är den här lilla jordplätten.
Inget mer med att rädda världen.
Inget mer kämpande för rättvisa.
Bara jag och mina älsklingar.
Kommer Sammy på middag?
Jag vet aldrig när han kommer. Han jobbar så sent.
-Men du har bakat en paj. -Jag har lite, i fall att.
Du klagar alltid på att vi aldrig träffas-
-men om du bakade en paj åt mig skulle det var härligt att komma.
Du äter inte paj, älskling.
Två gånger på en vecka. Det är världsrekord.
-Jag måste få veta en sak. -Vad?
Hur kunde du?
Kunde vaddå?
Peter.
Det är hans pengar, Louise.
Jag struntar i pengarna. Det är inte det jag snackar om.
Vad är det du snackar om då?
Du kunde ha berättat för mig-
-om Peter, Sammy.
Han bad mig att inte göra det, Louise. Det kunde jag inte göra.
Du kunde inte eller du ville inte?
Det är inte mitt jobb att säga sådant som borde ha märkt själv.
Hur kan du ha sådan värdighet? Du är en drogmissbrukare.
Jag är i behandling.
Just det. Du knäpper bara med fingrarna och allt blir normalt.
-Ingenting är normalt. -Nej, ingenting är normalt.
Därför du är en vuxen man som sitter och äter paj i mammas kök.
Din mamma, som du stal från.
Ja, det stämmer. Jag är här i hennes kök.
Jag är här. Var har du varit?
På ditt kontor, och tittat på när din familj faller samman?
Tittat på när din man spolat ner sitt liv i toaletten. Var har du varit?
Du vet ingenting om mitt äktenskap.
Att be universum om medömkan-
-är slöseri med tiden.
Universum bryr sig inte.
Den bryr sig inte om att hela mitt liv var en lögn.
Den bryr sig inte om att vår mamma blir äldre.
Den bryr sig inte om dig, mig och-
-och den bryr sig ta mig fan inte om ditt äktenskap.
I så fall-
-varför hjälper du mig inte, Sammy?
Varför ger du mig inte den gamla bra trappsteg nio grejen?
Finn mönstret.
-Mönstret. -Finn mönstret.
-och försök att dra nytta av det när mönstret upprepar sig.
Du är så full av skit.
Som du vill, Louise.
Värdighet är ett val.
Sluta att tyck synd om dig själv och gör något åt problemet.
Finns det en Missy Goldberg inskriven här?
Det är öppet.
Hur hittade du mig?
-Igenkännande mönster. -Du låter som Sammy.
-Sammy? -Berättade jag inte?
Han hjälper mig med lite investeringar.
Vad det än är. placera allt du har.
Ta barnens collegepengar. Det är helt säkert, det är sant.
Jag såg honom.
-Vem? Sammy? -Du vet vem.
Du höll mig utanför.
-Vad tror du, Miss? -Jag tror inte.
Jag vet.
Det är han! Det är Scott.
-Har du en cigarett? -Jag har slutat.
Jag kan inte fatta att han är verklig.
-Jag trodde jag skulle bli galen. -Tro mig, det är han.
Frågan är, vad ska vi göra?
Du måste ha dött när du såg honom första gången.
Jag kunde inte tro mina ögon. Men sedan kunde jag det.
Det är en sådan knäpp känsla att ha honom på mitt kontor.
Hur kom du på det, Miss?
En tillfällighet. Ödet.
Du svarade inte på kontoret-
-så jag ringde hem till dig och han svarade.
Visste du det på en gång?
Det var rösten. Men det var mer än det.
Det var orden han använde. Det var känslan ha gav mig.
Det kändes som honom.
Vi pratade en halvtimme innan jag frågade vad han hette.
-En halvtimme? -Jag tvingade honom till det tre gånger.
Han fick även stava till det. Han måste ha trott att jag var galen.
Hur var det? Hur fick han dig att känna?
Som jag. Som mitt riktiga jag.
-Ja. -Den jag hade glömt bort.
Inte den som kör barnen till skolan i den jävla bilen.
Någon annan.
Flickan.
Precis så.
Jag tittade mig i spegeln, och för gången på, jag vet inte hur länge-
-såg jag någon som jag kände igen.
Det var jag. Det var mitt ansikte-
-inte ett ansikte av någons mamma.
Så jag försökte att få dig att säga som det var-
-vilket du inte gjorde.
Så jag höll mig lugn-
-tills jag fan inte stod ut längre-
-och då gick jag hit för att se det med mina egna ögon.
-Och... -Och...
Jag ringde upp honom.
-Var? -Han var hos Ricky.
Ricky? Hur kände du till Ricky?
Scotts mamma står i telefonkatalogen.
Så jag ringde upp henne, låtsades att jag var från Columbia.
Jag sa att jag måste prata med honom om hans ansökan.
Sedan ringde jag upp honom-
-och bjöd honom på frukost.
Jag sa att jag skulle berätta allt om dig.
-Så du var med honom idag. -Ja.
Jag köpte strumpor till honom. -Vi hade fullt upp.
-Frågade han något om mig? -Javisst. Han hade många frågor.
Du berättade väl inte om Scott?
Ursäkta mig. Jag är väl inte idiot!
Och hur framgångsrik var du, Missy?
Inte tillräckligt.
Men tillräckligt.
-Jag rörde vid honom. -Rörde du vid honom?
Kan du fatta, jag rörde vid den gräddlika huden.
Hur kunde du hålla mig utanför, Wheezy?
-Jag älskade honom också. -Jag förstår det.
-Men vem bryr sig? -Vad menar du?
Vi delar inte på honom den här gången!
Vi har försökt med det. Minns du?
Det här är vad jag minns. Scott dumpande dig för min skull.
Jag minns att det var jag som delade med mig. Jag tyckte synd om dig.
Dessutom-
-var han min när han dog.
-Jag bryr mig inte. -Han var min när han dog.
Och?
Om han hade levt hade han kommit tillbaka till mig.
Han hade sett hur du egentligen är.
-Och det är? -En skitstövel!
Kanske.
Eller hade vi kanske varit gifta-
-haft barn och bott på en vind i Soho.
Eller så hade han jobbat i sin farbrors bilaffär i New Jersey.
Visst. Kan du föreställa dig det? Du är bara svartsjuk.
-Svartsjuk på vad? -På att Scott och jag är gifta-
-bor i Soho med två fina barn och en jack russell terrier.
Jag är inte svartsjuk.
Han hade lämnat dig efter tre veckor för en modell med en tåring.
Och sedan? Hade han sprungit tillbaka till dig?
Ja.
Med mig kunde han ha haft en familj. Han kunde ha haft barn.
Du hädar!
Det kunde ha fått av mig.
Det är inget för dig, Wheezy. Du är ingen mamma.
Jag är ledsen, Wheezy-
-men det är sant.
Dessutom glömmer du bort hur han brukade behandla dig.
Minns du inte att du berättade-
-att han tvingade dig att springa omkring naken-
-så att han kunde peka och skratta åt din kropp.
Han kritiserade mig! Han skulle måla av mig!
Vilket han lovade att göra, men som han aldrig gjorde.
Han målade visst av mig. Mamman och barnet!
Wheezy! Du var 17!
Jag säger honom sanningen. Jag berättar allt.
Du kommer att sabba det, Louise!
F. Scott, vad gör du här?
Väntar på dig.
Har Missy ringt dig? Vad sa hon?
Hon sa att du hade något viktigt att berätta.
Vi går in.
Säg bara vad du kom hit för att berätta?
Vad tror du att jag tänker berätta?
Att du är färdig med mig. Att du har haft ditt roliga.
Det är inte därför jag är här.
När jag gick på high school-
-hade jag en pojkvän-
-och jag-
-gick ut med honom-
-och sedan gick Missy ut med honom.
Hon stal honom från mig.
Och sedan blev han dödad.
-Hur? -Bilolycka.
-Louise, jag beklagar. -Han såg ut som du.
Han målade som du.
Han hette samma som du.
-F. Scott? -Scott Feinstadt.
Han hette Scott Feinstadt.
Tycker Missy också att jag är lik den killen?
Det gör hon. Hon tror att du är, honom eller att han är du, eller...
-Förstår du vad jag säger?
Vad tror du, Louise?
-Vad jag tror? -Ja.
Du säger att Missy tror att jag är någon död kille.
-Tror du också det? -Jag vet inte!
Ja, ja.
Du sa att du hade något inom dig.
Du sa att du var ämnad att vara här. Du sa det!
Och du har kanske rätt.
Det kanske finns något inom dig. Det kanske förde dig till mig.
En kille krossar ditt hjärta.
Och det förstår jag. Det är traumatiskt.
Men vet du vad?
-Det händer alla. -Nej. Inte såhär.
Det händer-
-alla.
Det kallas high school.
Och vet du vad?
I vanliga fall lär sig människor av den erfarenheten-
-och sedan går de bara vidare med sitt liv.
Det borde de kanske inte.
Det är kanske det som är fel, att alla bara går vidare.
Om inte händer när du jobbar reser du dig bara och går iväg då?
Gör du?
-Jag vill inte bråka, Louise. -Men tänk om jag vill det?
Det krävs två till det.
F. Scott!
-Hejsan. -Hej.
Fan.
Mår du bra?
Jag ville bara berätta sanningen. Lou.
Jag ville att orden ur min mun skulle föra oss närmare varandra.
-Hej. -Hör här.
Låt mig gissa. Peter.
Ja. Vem är du?
Han är en mfa sökande.
En mfa sökande? Är du helt jävla galen?
Vad är det som händer?
Har hon inte berättat om mig? Jag är den döda killen.
Peter, jag vill att du går.
Nej, jag tror att jag stannar.
Ja, stanna. Vi kan ta varandras händer och ha en seans.
Peter, snälla. Låt mig ta hand om det här.
-Ja, låt henne ta hand om det. -Akta din tunga!
-Försvinn härifrån för helvete! -Sluta!
Peter. Snälla.
-Jag ringer om en kvart. Okej? -Bra.
Det var ett nöje.
Jag förstår mig inte på dig.
Du kom härom kvällen och fick mig snurrig i huvudet-
-och under hela tiden har du legat med din förra detta man.
Peter och jag låg inte med varandra härom kvällen.
Vi låg inte med varandra så mycket heller när vi var gifta!
Och vaddå? Är det så du gör slut med någon?
Säger till dem att de är döda och hoppas att de ska försvinna?
Hela grejen är för jävla mystiskt för mig.
Tror du inte att det här är mystiskt för mig också?
Jag vaknade upp igår morse-
-och du sover bredvid mig-
-och jag flippar ut för att allt är så nytt och annorlunda.
Och sedan tittar jag på dig-
-och jag är förblindad... förblindad.
Du är sex centimeter från mitt ansikte-
och du är så jävla vacker att jag inte ens kan fokusera blicken.
Vad?
Jag heter inte F. Scott.
Jag heter Francis.
-Francis? -Francis Scott Key Feinstadt.
Jag tyckte att F. Scott lät häftigt i ansökan.
-Alla där hemma kallar mig Fran. -Fran?
Ja. Fran.
Vet du vad det värsta är?
Du tror inte ens att jag är konstnär, eller hur?
Jag är bara en förlängning av honom. Eller hur?
Vet du vad det är, Louise? Mamman och barnet?
-Det är ett jävla skämt! -Säg inte så.
Det är någon unge som har sparkat ut en burk med färg-
-och bestämde sig för att kalla det konst.
Säg inte så!
Jag kunde inte sova natten som var.
Jag höll på att bli tokig-
-och försökte reda ut vad du egentligen sa.
-Vet du vad jag gjorde? -Vad?
Jag gick och träffade Missy.
Och vad hände?
Vad tror du hände?
Hej då.
-Har du träffat honom? -Ja.
Vi har uppfört oss som ett par barnungar, eller hur?
Vad hände igår kväll?
Grabben kom till mitt rum. Vi knullade tills solen gick upp.
Vi gjorde det fyra, kanske fem gånger.
Vi gjorde allt som tänkas kan.
Jorden skakade. Är det sånt du vill höra?
-Jag vill höra sanningen. -Sanningen är, jag gav honom en dos.
Jag gav honom två faktiskt.
Han köpte det inte. Han sa nej. Kan du fatta det?
Varför, Miss? Varför?
Du vet hur det är?
Jag ville bara ha honom för att du hade honom.
Är det verkligen sant?
Så klart det är. Det säger Marcos i alla fall.
Har du berättat för Marcos?
Vi ska träffas i Napa i helgen.
Du ska hemska, hemska saker till mig igår kväll.
Du sa också ganska hemska till mig.
-Du ska hemska saker till mig. -Jag ger mig. Du vann.
Det är inte trevligt att sitta och glo.
Glo? Vad snackar du om? Glo?
Wheezy, kan du lägga av!
Det finns inte två snöflingor som är exakt lika-
-men de här två är så nära man kan komma.
Du har en praktfull snöflinga-
-som kan dö för att få lära känna dig närmare.
Och vad gör du? Du sitter här och diskuterar med mig.
Jag svär.
En del människor vägrar-
-att låta något härligt hända dem.
Det här är Sammy.
-Det här är Louise. -Vad är det för fel?
-Det är inget fel. -Jag ringer upp dig senare.
-Okej? -Jag är stolt över dig, förstår du.
Visst. Kyss mig i röven.
Jag fick ditt meddelande.
-Jag visste att du var orolig. -Ja, jag tänkte ringa polisen.
-Jag sa att jag klarade det. -Det gjorde du.
Det kommer aldrig att fungera mellan oss, Peter.
Inte ens om-
-vi älskar varandra?
Inte ens om vi älskar varandra.
-Fran. -Hej, Louise.
Louise, lyssna...
-Vad är det här-
-ett slags Kära John brev?
Har du fixat det här?
Nej. Ditt jobb gjorde det.
Grattis.
Och ditt arbete är underbart.
Fran, det är underbart.
Louise, tack så mycket.
Så...
Dåså.
Det är en vacker dag, så...
Ja, det är det.
Jag antar att vi ses senare.
Jag vet var du finns.